Ústav pro výzkum primátů, Cambridge
To mě poser.
Do prdele!
Hergot, nevyváděj. Musíme je odsud dostat.
- Tohle v pohodě otevřu. - Tak dělej.
Ostraho, máme tu vloupání.
Vím, co jste zač, a o co vám jde...
Mlč, ani se nehni, a nic se ti nestane.
Ti šimpanzi jsou infikováni. Dostali silně nakažlivý inhibitor.
- Čím jsou nakažený? - Kdo chce léčit, musí rozpoznat...
Čím jsou nakažený?
Zuřivostí.
- Co to plácá? - Otevři ty klece!
Hele, magore, my si ty chudáky, co tu mučíš, vezmeme s sebou.
- Vysvobodíme tě. - Ta zvířata jsou nakažená!
Infekce je v krvi a ve slinách. Jestli vás kousnou... Nechte toho!
Netušíte, co děláte!
Sundej ho ze mě!
- Co se s ní děje? - Musíte ji zabít!
- Co se s ní děje? - Musíme ji okamžitě zabít!
28 DNÍ POTÉ...
Haló?
EVAKUACE
VIDĚL NĚKDO...
"PŘIPRAVÍM TI HROB, JELIKOŽ JSI ZLOŘEČENÝ".
ČIŇTE POKÁNÍ, KONEC SE BLÍŽÍ SVINSKÝM KROKEM
Haló?
Otče?
Není vám něco?
To jsem neměl.
Tady.
Tady!
- Běž dál! - Co se to sakra děje?
Co je to za lidi?
- Jdeme! - Řekne mi někdo, co se tu děje?
Dělej!
Chlap přijde do baru se žirafou. Obajsou na sračky.
Žirafa se svalí. Chlap chce odejít.
Barman mu říká: "Hele, to si koukej sebrat."
Chlap na to: "Ne, to není zebra, je to žirafa."
Nemá žádný smysl pro humor.
Vy dva byste spolu měli začít rychle vycházet.
Co jsi vlastně zač?
Jsi z nemocnice, že jo?
- Seš doktor? - Je to pacient.
Jezdím na kole. Jako kurýr.
Vezl jsem balíček z Farringdonu na Shafstbury Avenue a srazilo mě auto.
Dnes jsem se probral v nemocnici, asi mám halucinace nebo...
Jak se jmenuješ?
Jim.
Já jsem Mark. Tohle je Selena.
Mám špatný zprávy.
Začalo to jako nepokoje a od počátku bylo jasný, že to bude něco zvláštního,
protože se to objevilo v malých vesnicích a maloměstech.
A pak už to nebylo jen v televizi.
Bylo to venku na ulicích, lezlo to dovnitř okny.
Byl to virus, infekce.
To se dalo poznat i bez doktorů.
Krev. Dostalo se to do krve.
Když se pokusili evakuovat města, bylo už pozdě.
Ta infekce byla všude.
Armádní zátarasy padly.
A pak začal ten exodus.
Den předtím, než média přestaly vysílat, říkali, že je infekce i v Paříži a New Yorku.
To bylo poslední, co jsme slyšeli.
- A co vláda? - Žádná vláda neexistuje.
Vláda vždycky existuje. Jsou v nějakým bunkru nebo v letadle.
Ne, vláda neexistuje. Ani policie. Ani armáda.
Ani televize, ani rádio, ani elektřina.
Jsi první zdravý, kterého jsme za posledních 6 dní viděli.
Kde máš rodinu?
- Jsou mrtví. Selenina rodina taky. - Vaši budou taky mrtví.
Musím je najít, bydlí v Deptfordu, zajdu tam.
Jako že tam zajdeš a zase se vrátíš? Jdi s tím...
Nevrátíš se!
Nikdo se nevrátí.
Takže, první lekce.
Nikdy nikam nechoď sám, jedině kdybys neměl na vybranou.
Druhá lekce.
Pokud možno, vycházej jen za denního světla.
Zítra půjdeme najít tvé mrtvé rodiče.
Jez.
Jestli chceš zpomalit, musíš nám říct.
- Jestli tam bude někdo... - Rozumím.
Počkej.
Jime, neskonale tě milujeme, nechali jsme tě spát.
I my teď spíme.
Neprobouzej se.
Zemřeli pokojně. To buď rád.
Nejsem rád.
Moji rodiče, sestra a já jsme šli na Paddingtonské nádraží.
Doufali jsme, že se dostaneme do nějakého letadla, že někoho uplatíme.
Vzpomínám na tátu, jak měl s sebou ty peníze, ale peníze už byly úplně nanic.
Stejný nápad mělo asi dvacet tisíc dalších lidí.
Dav se vlnil.
Sestra se mi vytrhla z ruky.
Pamatuju si, jak byla země měkká.
Podíval jsem se dolů a viděl jsem, že stojím na lidech.
Jako na koberci. Na lidech, co upadli.
A někde v tom davu byli i nakažení. Šířilo se to rychle.
Nikdo nemohl utéct. Dalo se jen vyšplhat.
Nahoru přes další lidi. Tak jsem se vyšplhal na střechu stánku.
Díval jsem se dolů a nedokázal rozeznat nakažené od zdravých.
Pak jsem uviděl tátu. Ani mámu, ani sestru.
Tátu.
Jeho tvář...
Selena má pravdu. Měl bys být rád.
Už se do setmění nestihneme vrátit zpátky do obchodu. Musíme tu přespat.
Mám nahoře pokoj. Můžete spát tam.
Ne, budeme spát pohromadě. Je to bezpečnější.
MAMINČINY OBLÍBENÉ RECEPTY
Už jsi zpátky?
- Jaké to bylo? - Fajn.
- Dej mi napít. - Už nic nezbylo.
Tak začnu s těmahle.
Už je to dobrý.
- To byl pan Bridges. - Kousli tě?
- Jeho dcera. Bydlí ve čtvrtém domě od nás. - Kousli tě?
- Dostala se ti krev do pusy?
Počkej.
Utři to.
Máš tu něco na sebe?
Jdi se obléknout. Musíme hned zmizet.
Objeví se tu další nakažení. Vždycky je to tak.
Jaks věděla, že je nakažený?
- Ta krev. - Krev byla všude, na mně, na tobě.
Nevěděla jsem to. On to věděl. Bylo to na něm vidět.
Když se někdo nakazí, máš 20 sekund, abys ho zabil.
Ať je to bratr, sestra nebo kamarád. To už je jedno.
Aby bylo jasno, stát se to tobě, udělám to, než řekneš "švec".
Měl velké plány. Máš ty nějaké plány, Jime?
Máme najít lék, co zachrání svět, nebo se do sebe zamilovat a zašukat si?
Plány jsou k ničemu.
Úplně stačí zůstat naživu.
Co je to?
Jdeme.
Co mají společnýho věžáky s nákupníma vozíkama?
Nemluv. Nahoru je to ještě kus.
Chceš si odpočinout?
Ty?
Já si teda odpočinout potřebuju.
Co je?
Nic.
- Bolí mě hlava. - Hodně?
- Proč jsi něco neřekl? - Myslel jsem, že ti to bude fuk.
Nemáš žádnej tělesnej tuk a cpeš se jenom cukrem. Takže ses sesypal.
S tím nic nenaděláme. Můžeme tě akorát naládovat práškama a dát ti další cukr.
A ten cukr chceš jako...
Pepsi nebo Lilt?
Nemáš tam Tango?
Plechovku Tanga tu taky někde mám.
Tiše! To je nakaženej.
Jsou uvnitř. Hni sebou!
Počkej!
Počkej na mě, prosím tě!
- Dělej! - Počkej na mě!
Do prdele!
Na konci chodby, byt 157.
Děkujeme.
Otevři ty dveře!
- Otevři! - Kde je táta?
Cože?
- Do prdele, otevři! - Kde je táta?
To je v pořádku, pusť je.
Běžte dál.
Já jsem nějakej Frank.
Těší mě. Tohle je moje dcera, Hannah.
No tak, zlato, pozdrav.
To je skvělý.
To se musí oslavit. Nechcete se posadit?
Hannah, co můžeme nabídnout?
Máme tu máminu zelenou.
Zelenou.
Posaďte se. Udělejte si pohodlí.
- Kde jsou skleničky? - V kredenci uprostřed.
Ne, ty pěkný. Je to oslava.
V kredenci nahoře.
Tak tady bydlíte?
Máte to tu pěkný.
Není to nic moc, ale na zdraví.
Seš v pořádku, Jime?
Bohužel nám už nezbyla voda. Se záchodem je to stejný. Splachování nefunguje.
Budeš muset jít na kýbl.
Každý ráno ho vylíváme.
Chrstneme to dolů z balkónu. Žádný moderní serepetičky.
To je v pohodě.
Je pozdě. Jdeme si lehnout.
Máme tu volnej pokoj.
Vy dva se Selenou jste...?
Ne, budu spát v obýváku.
Jo, jasně.
- Tak dobrou noc. - Dobrou noc, Franku.
Jako ze škatulky.
Jako ošmirglovanej.
- Co jim říkáš? - Jsou zoufalí.
Spíš potřebujou oni nás než my je.
Podle mě to jsou hodný lidi.
Hodný lidi?
Spíš se starej, jestli nás nebudou zdržovat.
- Protože když zdrží tebe... - Tak jim ukážu záda.
Dřív než řeknou "švec".
To bych já neudělal.
To tě jednou bude stát život.
Trochu se prospím.
Myslíš si, že mi to nedochází, ale tak to není.
Vím taky, že nebýt tebe, už by bylo po mně.
No jo.
Chci ti poděkovat.
A já říkám: "No jo." Dobrou noc, Jime.
Už tři týdny nemáme vodu. Mysleli jsme, že postačí voda z nádrží v jiných bytech,
ale mizí neuvěřitelně rychle.
Vypije se, vypaří, začne hnít.
Všechny jsou prázdné.
Už deset dní nepršelo.
Rosa a vysrážená voda se dají zachytit do igelitový plachty.
Viděl jsem to v televizi, ale nedokážu to zprovoznit.
Nikdy by mě nenapadlo,
že budu tolik toužit po dešti.
A zrovna v Anglii!
Jime, tady nemůžeme zůstat.
- Už týdny se nevysílá. - Jen poslouchej.
Záchrana je tu. Řešení té infekce je tady.
Pokud to slyšíte, nejste sami. Jsou tu i ostatní.
Další, co bojují, další, co přežili. Jsme vojáci, jsme ozbrojeni.
Panebože. Vojáci.
- Tiše, pokračuje to. - Jsme u 42. zátarasu na dálnici M60,
27 mil severovýchodně od Manchesteru. Musíte nás najít. Záchrana je...
- Pak už se to opakuje. - Takže je to nahrávka?
Ale říká nám, kam máme jet.
Za současných podmínek nám to zabere tak dva až tři dny.
Nám?
V tomhle bytě je všechno slyšet. Hannah ajá vás potřebujeme víc než vy nás.
Je to tak. Já bych odsud jen tak ve dvou neodjel.
Něco se mi stane, a Hannah zůstane sama. Ale s dalšími lidmi...
Jestli je to nahrávka, můžou ti vojáci být dávno mrtví.
- To je možný. - A ty řeči o řešení infekce?
Žádný řešení neexistuje. Větší škodu už stejně nemůže nadělat.
- Možná mají nějaký lék. - Možná nemají vůbec nic.
- To zjistíme až na místě. - Cestou můžeme umřít.
Nebo můžeme umřít tady.
Kromě toho to, co říkal táta, není pravda. Potřebujete nás stejně jako my vás.
Potřebujeme se navzájem. Ve městě nikdy nebudeme v bezpečí. Vojáci nás ochrání.
- Musíme se tam pokusit dostat. - Jak se tam dostaneme?
Jen vás upozorňuju, že neberu šeky ani kreditky.
- Co vy na to? - Je to nejkratší cesta.
V tom případě se raději dáme nějakou delší. Takovou, co nevede pod zemí.
Ať už to máme za sebou.
Ne, je to pěkná blbost.
Víte proč? Protože je to fakt kravina.
Vlítnout do toho tunelu plnýho rozmlácenejch aut. To je prostě úplně na hovno!
Držte se!
Kurva!
- Píchnout na horším místě se už nedá, co? - Musíme sebou hodit.
Já se postarám o kolo, ty si vem hever.
Slyšela jsi to?
Co?
Už to mám.
Tati?
Ježíšikriste!
Zkurvený krysy!
Utíkají před nakaženými.
Nech hever heverem! Nemáme čas. Bez heveru, všichni to nadzvedneme.
Připravit se. Jedna, dva, tři, teď.
- Nedívej se na ně, Hannah! - Vidím je, běží sem!
Dělej, Hannah!
Už to bude.
- Nasaď to kolo, Hannah! - Snažím se.
Tři, dva, jedna...
Na zem.
Nasedat!
Franku, jeď!
Sbohem, sráči!
Franku, zastav.
Pojďme si nakoupit.
Tebe...
Viděl někdo housky?
Požehnaná.
- Neberte nic, co se musí vařit. - Tohle se snad dá jíst syrový.
Kafe bez kofeinu.
Dej to zpátky.
Nebudeme brát každej šunt.
Čokoládový tyčinky už nechci ani vidět.
Terryho pomerančová se ale nepočítá.
Jednodruhová sladová, 16 let stará. "Plný buket."
"Hřejivá, ale ne palčivá. S nádechem rašeliny."
"Zahřeje, ale nespálí."
Buď to uděláme teď hned nebo půjdeme pěšky.
Ty ne.
- Drž se při mně, Jime. - Cože?
Slyšels mě.
Kam jdeš?
Jídla máme dost.
Nemáme cheesburgery.
To je jako dovolená s tetičkou.
Haló?
Nenávidím tě.
Našels tam něco?
- Ne, jedeme dál. - Tady jsme hotový.
Pomalu. Brzdi!
Vylez.
Panebože.
Úplně cítím ten vitamín C.
Ty rozinky jsou tak šťavnatý.
Co jsi říkal?
Pojďte se kouknout.
- Jako rodina. - Myslíš, že jsou nakažení?
Těm se daří dobře.
Pokračujem v jídle.
- Víš, o čem jsem přemýšlel? - Už žádná nově složená hudba.
Už nikdy si nepřečteš dosud nenapsanou knížku,
ani neuvidíš ještě nenatočený film.
O tom jsi přemýšlela ty.
Ne, spíš o tom, že jsem se mýlila.
V čem?
Všechno to umírání.
Celej tenhle průser.
To vlastně Frankovi a Hannah vadit nemusí, protože...
Ona má svýho tátu a on má svou dceru.
Ty opice jedna.
Mýlila jsem se v tom, že úplně stačí zůstat naživu.
Vidíš, zrovna o tom jsem přemýšlel i já.
Ukradlas mi mou myšlenku.
Promiň.
To nevadí, můžeš si ji nechat.
Už se připozdívá. Radši tu zůstaneme přes noc.
Nemůžu spát.
Já taky ne.
Když to venku vypadá takhle, necítí se jeden zrovna v bezpečí, viď?
Myslím, že je to tu bezpečný dost.
Seleně to zjevně nevadí.
Jo, to jsem si všiml.
Co je?
Jak se ti podařilo usnout?
Na tos musela potřebovat celej štos receptů.
Žádný jsem nepotřebovala, jsem povoláním lékárnice.
Skvělý, diazepam.
Nejenže dokážeme usnout, ale kdyby nás uprostřed noci přepadli, bude nám to fuk.
- Každýmu dvě tabletky. - Já nechci.
- Můžu, tati? - Radši ne, zlato.
Prosím.
- Ne. - Nemůžu spát.
No tak, neupírej jí trochu toho života.
- Dej jí půlku. - Máme to odklepnutý.
Dobrou.
Seš starej dobrák, Franku.
To se ti jen zdálo něco ošklivýho.
Dík, tati.
Dělej, ospalče.
Dělej, baseballisto.
Pospěš si.
- Propásl jsem snídani? - Ty bys zaspal všechno.
- Byla smaženice? - Cestou se stavíme v hospodě. Dveře.
Jsme u 42. zátarasu na dálnici M60, 27 km severovýchodně od Manchesteru.
Musíte nás najít. Záchrana je tu.
Řešení té infekce je tady.
To bude nejspíš Manchester.
Celej Manchester, celý město.
Ani nemůžeme zavolat hasiče.
Dvaačtyřicátý zátaras.
Jsme na místě.
Já to nechápu. Odjeli?
Nelíbí se mi to. Měli bychom jet.
Prohledáme ty auta, určitě něco najdeme.
Nic.
To není možný.
Musíme jet.
Jet kam?
Odleť pryč.
Není ti něco, tati?
Nic mi není, zlato.
Promiň, že jsem tak vylítl.
Mám tě moc rád.
- Co je? - Drž se ode mě dál. Zůstaň, kde jsi.
Nechoď ke mně.
Co se stalo?
Jime, je nakažený!
Zabij ho!
Nepřibližujte se k němu!
Nepřibližujte se k té mrtvole!
Tři, co přežili. Jeden muž, dvě ženy. Opakuji: Jeden muž, dvě ženy.
Do čtvrt hodiny jsme zpátky.
Postavte na čaj.
Jsem major Henry West.
Vítám vás.
Nazdar, Jime.
Máme tu postele s čistým povlečením a kotel na horkou vodu.
Takže se všichni můžete osprchovat.
To zjevně potřebujete.
To není žádná sranda, musím toho fůru navařit.
Přejeď ho!
Jak je jí?
Jak by jí bylo, přišla o tátu.
Všechno se to podělalo.
Jak to myslíš?
No tak.
Hannah je přesně taková, jak Frank říkal. Silná, houževnatá, zvládne to stejně jako my.
Já nechci, aby to zvládala.
Já chci, aby byla v pohodě.
Když měla svýho tátu, bylo to v pohodě. Byli v pohodě oni i my.
A teď se to všechno podělalo.
Tak vy jste zaslechli naše vysílání?
- Jo, zaslechli. - Musí to pro vás být zklamání.
Jistě jste čekali celou brigádu s vrtulníky a polní nemocnicí.
- Já jsem jen čekal na... - Řešení té infekce.
Jak jsem už říkal, je tady. I když to možná není, co jste čekali.
- Jsem šťastný, že jsme vás našli. - Měli jste štěstí.
Požár z Manchesteru vyhnal stovky nakažených. Oblast kolem nás je jich plná.
Ale nebojte se.
Tady jste celkem v bezpečí.
Všude kolem domu je rovina. Reflektory, které jsme napojili na generátor.
Ta vysoká zeď také pomůže.
Okolí je prošpikováno skrytými dráty a nášlapnými minami.
Trávník neposečete, ale jestli se sem dostanou, uslyšíme je.
Kromě obrany musíme také všechno znovu vybudovat.
Tohle je srdce domu.
Kotel k ohřevu vody. První krok k civilizaci.
Kuchyně.
Vystřídám tě.
- Neházej to. - Dej mi taky.
Neper se se mnou. Vrať to zpátky.
Jones, náš otvírač konzerv. Copak to vaříte, Jonesi?
- Překvapení, pane. - Už se nemůžu dočkat.
A jako poslední je tady Mailer.
Nakazil se před dvěma dny.
Mitchell ho omráčil, a pak jsme ho dali na řetěz.
Držíte ho při životě?
Chtěl jsem se o té infekci něco dozvědět.
Poučit se na něm.
A poučil jste se?
Svým způsobem ano.
Dozvídám se, že si nikdy neupeče chleba,
že nic nevypěstuje,
nebude chovat dobytek.
Dozvídám se, že nemá žádnou budoucnost.
Dozvím se taky, za jak dlouho pomřou všichni nakažení hlady.
Doufejme, že budou hranolky, hranolky
Sundat čepici.
Tak copak to tu máme?
Konzervovaná šunka, hrášek, fazole a...
- To se ti povedlo, Doris. - Omeleta.
- Hotová hostina. - Na počest našich hostí.
Chtěl jsem pronést přípitek, ale tahle omeleta ho bohatě nahradí.
Na nové přátele.
Jonesi, vy jste si nevšiml, že jsou ta vejce zkažená?
Myslel jsem, že se ta chuť přisolením ztratí.
Vyhoďte to.
Doris, ty jsi píča.
Ty asi neumíš vařit, co?
Moc bychom v kuchyni potřebovali někoho, kdo se umí otáčet.
To mě poser. Jak jsem ty vejce viděl, měl jsem druhý Vánoce.
Vejce budou, jen co se všechno vrátí k normálu.
Ty seš vůl. Vidíte to?
Čeká, že snad otevřou Marks and Spencer.
- Nemáš ani šajnu. - Podle mě má Bill pravdu.
Když se vezme celá doba života týhle planety,
tak my, jako lidi, tu jsme jen na pár okamžiků.
Takže jestli nás ta infekce všechny zlikviduje,
bude to návrat k normálu.
Tak jsi to myslel, Bille?
Znáte našeho četaře pro záležitosti New Age?
Náš duchovní guru.
Povězte mi, Farrelle, co vás vlastně přivedlo do armády?
Na to se dívám už čtyři týdny od vypuknutí infekce. Lidi zabíjejí lidi.
To jsem ale vídal i předtím.
Kam až moje paměť sahá, lidi zabíjejí lidi.
Takže z mého pohledu se nacházíme v normálu už teď.
- Ty nejíš? - Nechci.
Musíš jíst, Hannah.
Nechci jíst, chci pohřbít svýho tátu.
On je jeden z těch lidí, co o nich mluvíte.
Nepřítel vpředu!
Kurva, Mitchi, jednoho jsem dostal!
Ti mám dát bonbón nebo co? Střílej dál, pitomče!
Ty vole, ten vodlítl!
- Ukončit palbu! - Něco takovýho jsem v životě neviděl!
- Vpředu čistý. - To mě poser!
Čistý.
Ahoj.
Hele, kočko, tohle už nebudeš potřebovat.
Teď tě budu ochraňovat já.
Jestli chceš vidět pořádnou šavli, tak se u mě zastav.
- Vyhul. - To je nabídka, Mitchi.
Co na to vlítnout hned teď?
Pomalu, hošánku. Se mnou si raději nezačínej.
Četaři Farrelle!
- Co je třeba udělat nejdřív? - Zajistit celý obvod.
Dejte se do toho. Jonesi, Bedforde, jděte s ním.
Zpomalte to.
Četaři.
Odkliďte ty mrtvoly z trávníku.
Vy ostatní jděte s ním.
Omlouvám se.
Něco k pití?
Jsme vám vděčni za ochranu, ale jestli tu zůstaneme...
- Koho jsi zabil? - Nikoho.
Kdybys nikoho nezabil, už bys tady nebyl.
Zabil jsem jednoho kluka.
Dítě?
Ale tos musel. Jinak by on zabil tebe.
Jde o přežití.
Chápu to.
Já jim slíbil ženský.
Cože?
Před osmi dny jsem našel Jonese s pistolí v puse.
Chtěl se zabít, protože ho prý nečeká žádná budoucnost.
Co jsem mu měl říct?
Nakažené porazíme nebo necháme pomřít hlady, ale co pak?
Co jiného má dělat devět chlapů než čekat, až sami umřou?
Odešli jsme od zátarasu, začal jsem vysílat a slíbil jim ženský.
Protože ženský znamenají budoucnost.
- Co je? - Musíme odsud.
- Počkej. - Není čas.
Nasedneme do taxíku a odjedeme.
Nemůžete je tu držet! Musíte je pustit! Ani se nehni.
Nedovolím, abyste je tu drželi! To nemůžete!
Popadněte ho!
Chci ti dát šanci.
Můžeš zůstat s námi.
Ale je pustit nemůžu.
Jeho taky.
Smithers říká: "Mužstvo nebude ženskou brát."
Burns na to: "Pořád jen myslíte na to jedno, Smithersi." Nejlepší vtip ze Simpsonů.
Přesně to teď dělají na druhý straně Atlantiku.
Dávaj si večeři a čučej na Simpsony.
Spí si v posteli vedle svejch manželek.
A my jsme připoutaný k radiátoru, protože se velitel zcvoknul!
Rozjíždí novej svět, i když se ten starej ještě nezastavil.
Jen si to představ, přemýšlej o tom.
Jak se infekce může dostat přes oceán, překonat hory a řeky? Můžeme ji zastavit.
Televize hrajou, letadla lítají a zbytek světa jede normálně dál.
Mysli, přemýšlej o tom.
Co bys udělal s malým zamořeným ostrovem?
Šoupli nás do karantény.
"Žádná infekce, jen lidi zabíjejí lidi." Je to cvok!
Jdeme.
Do karantény?
- Prosím. - O tebe mi nejde, věř mi.
Já si dám tu černou. Ta bude vřískat blahem.
Mitchelli, tohle si odskáčeš.
Hni se.
Hni sebou, dělej!
Pohni tou prdelí!
Padejte, kurva!
Jen do toho, vy hulibrci. Nejdřív oddělejte mě.
Ne, Mitchi, vem si na to sapík.
- Tak ty mě chceš ubodat? - Prostě je postřílej.
- Proč? - Protože to je rychlejší, kurva.
Tak skoncuješ se svým četařem?
- Já je postřílím. - Ne.
Necháš ho, aby mě ubodal jako nějakýho čokla?
Tohle si vychutnám.
Ty píčusi nablblej! Ty mě chceš zastřelit? Já tě zabiju.
Kde kurva je?
Za ním, Jonesi. Hni sebou!
- Pohni si. - Vidím ho.
Kde jsi?
- Vidíš ho? - Tudy.
Jsme v prdeli.
Klid. Je za zdí.
Nemá ani auto ani bouchačku.
Má to spočítaný.
Nejprve vám trochu upravíme vzhled.
Zdejší paní domu má rozsáhlý šatník, který už jí jistě k ničemu nebude.
- Hannah to nemůžete udělat. - V ložnici si vyberte z nabídky.
Dámy.
- Jen se trochu nastrojíte. - Já myslel, že holky se rády strojí.
No tak, uklidni se.
Necháš mě tu s Hannah o samotě, ano?
- Ale velitel chce, aby... - Chce, abychom se pěkně oblékly.
Jestli se máme převléknout, musíte jít ven.
To je slušnost.
Tak dobrá.
Pojďte, kluci, jdeme ven.
Tohleto teď spolkneš, Hannah.
Chceš mě zabít?
Po nich ti bude všechno jedno.
Co to děláš?
Někdo je u zátarasu!
Oblíkněte si ty šaty.
Tak jdeme.
- Mysleli jsme, že je po něm. - Zůstaňte tady.
Davisi?
Kurva!
- Co to bylo? - Blesk.
Něco jsem slyšel.
Mně to přišlo jako mina.
Jdu rozsvítit reflektory, ať se můžem mrknout.
Holky, pohlídejte mi ho tu, jo?
Ty pilulky... myslím, že začínají zabírat.
Cítím je a...
...nejsem ospalá, ale...
...už je to dost dlouho.
Co budeš dělat, když se nevrátí?
Byl bys důstojníkem, kdyby Henry umřel? Takhle to chodí?
Drž hubu.
Podle mě se už nevrátí, asi už je po nich.
Říkám ti, drž hubu!
Jsou mrtví.
A ty jsi další na řadě.
Vstávej!
Dostaneme se odsud. Zůstaň při vědomí.
Neboj, jsem v pohodě.
Sundej ho ze mě!
Zasekl se!
Kurva, kam jdete? Co je to za řev?
Nestůj tady, ty píčusi blbá, bež za nima! Vy dvě, dovnitř!
Pohyb!
Co chceš dělat teď?
Na ty schody nikoho nepustíš! Jen přes tvou mrtvolu!
Mailer utekl.
Je mi to líto.
Nemám žádný náboje.
Nenechávej mě tu!
Pohyb!
Dělej!
Teď jsme zůstali sami dva. Ale neboj se, já tě odsud dostanu.
Najdem si někde hezký hnízdečko a budeme spolu žít šťastně až do smrti.
To bych stačil říct víc než jen "švec".
Všechno se to nepodělalo.
Zase bude dobře. Nepodělalo se to.
Mlč.
To bude dobrý.
To je v pořádku, není nakažený.
- Myslela jsem, že tě kouše. - Já sem ji líbal! Seš zfetovaná?
To je na dlouhý povídání.
Musíme se odsud dostat.
Pojďte.
Pozabíjels všechny moje kluky.
Moment...
Nastup si!
Je zamčená. Brána je zamčená!
Projeď to!
28 dní poté...
No tak, Jime, dýchej!
Závěsy taky?
Moc ti to v nich slušelo.
Už letí!
Určitě jsi ho slyšela?
- Já nic neslyším. - Říkám ti, že jsem ho slyšela.
Běžte!
AHOJ
Myslíš, že nás tentokrát viděl?
České titulky pro DVD: Visiontext
CZECH